Vi behöver blod och den där bänken.
De skulle skära loss dörren, och då hade han dött.
Om vi var närmare sjukhuset...
- Så du tog hit... - ...hela bilen.
- Hur mår han? - Han lever.
Andra talade om "ett trasigt hem" när mina föräldrar skilde sig.
- Vi brukar inte göra så här. - Men vi förstår ditt val.
- Jag ville ge honom... - ...en andra chans.
Att skilja sig var deras minst trasiga drag.
- Keith, det är Meredith. - Hej igen.
- Hur mår Joan? Hur mår mitt barn? - Vi ska höra efter.
Jag undrade om trasiga hem var till för trasiga människor.
- Har du kvar känseln i tårna? - Ja.
- Vi stannar en stund. - Vad händer?
Du blöder lite, vilket är normalt, men vi borde undersöka dig.
Fånigt, men jag var ju ett barn.
- Låt mig ta honom en stund. - Nej, snälla!
Vi blev krossade i en bil. Ta inte mitt barn!
- Barnet mår bra, Joan. - Ta honom till barn-IVA och Karev.
Men än i dag undrar jag över det.
- Livmoderatoni. Vi måste skynda. - Då blir hon förlamad.
Annars blöder hon ihjäl.
Okej.
- Ja, jag har pratat med mamma. - Amelia.
- Jag vet inte när du tänker sälja. - Inte jag heller.
- Jag kan flytta inom en vecka. - Ted, jag struntar i vem som...
Tyvärr hinner jag nog inte tidigare. Jag borde ha flyttat när Derek dog.
Jag lyssnar ju!
Pappa, jag måste lägga på.
- Är Alex här? - Jag vet inte.
Han verkar tro att jag är en hemmafru som han kan ge order.
- Jag håller i ett barn! - Vem är det?
Det har varit mycket snack, men målet är väl att få ut mig?
- Det stämmer. - När Joanie sa att hon var gravid...
...gissa vad min första tanke var då. "Spring!"
Vi hade bara träffats en gång, och det gick inget vidare.
Vi hade sex för att slippa prata.
Plötsligt var vi en familj. Det var läskigt.
Nu förstår jag inte att jag kände så. Det enda jag vill är att få träffa dem.
- Grey! Vi ska kapa av taket. - Okej, Keith.
Det blir högljutt och läskigt. Sen befriar vi dig.
Högljutt, läskigt och sen frihet...
Okej.
- Blödningen har inte avtagit. - Det blir bara...
Edwards, vad gör du?
- Jag ska assistera. - Du skulle skydda hennes nacke.
- Det var AT-läkarna... - Du lät dem ta över.
- De borde ha vetat bättre. - Nej, du. Gå!
Du får inte röra den här patienten. Förstått?
Gå.
- Nu åker taket! - Ta blodprov för analyserna.
Jag fixar det.
- Inget blod i perikardium. - Stickskada i torax.
- Keith, hur känns det? - Som om jag är poppis.
- Lustigt. - Vi ska skära bort dörren.
Sen kan ni ta in honom.
Dr Grey!
Jag har besked om hans fästmö.
- April var nytänkande. - Jag gillar den nya Kepner.
Det hade jag aldrig trott. Den gamla Kepner var...
Det var hästsvansar och kaniner och leenden.
Men Kepner 2.0 är galen. Hon är vild.
Hon är en stark kvinna. Tacka armén för det.
Bailey, Hunt tar det här om du tar akuten.
- Du har ansvaret. Vänj dig vid det. - Ja, sir!
- Jag trodde att jag var tydlig. - Du kan inte bara välja chef.
Det finns regler som ska följas, och styrelsen ska rösta.
Man kan förändra sina rutiner. Det kallas evolution.
Nej, det där kallas diktatur.
- Jag vill inte leva i en diktatur. - Ingen bad dig göra det.
Du ber aldrig, du ger bara order.
- Låt mig säga... - Jag vill inte höra mer!
Jobba på!
Ursäkta.
- Jag kan inte... - Håll dig vaken, Keith.
Jag har nåt att berätta: Joan mår okej och ska opereras.
Ni har fått en liten pojke.
En pojke? Har jag en son?
- Vi ska söva ner dig, Joan. - Livmodern är slapp.
- Du måste hjälpa henne. - Jag vet. - Ballongkateter!
- Är hon nedsövd? - Nej.
- Joan, Keith är här. Han lever. - Va?
De hjälper honom just nu.
- Wilson, ut. - Trycket sjunker.
Håll ut, Keith! Håll ut!
Okej, sluta! Sluta!
- Vad är det, Grey? - Det funkar inte. Han slits sönder.
- Ska vi operera här? - En laparotomi.
- Sen tar vi in honom. - Han överlever i 5-6 minuter.
- Det är gott om tid. - Alla OP-salar är upptagna.
- Det finns en på plastiken. - För långt bort.
Inget är omöjligt. Bana väg till hissen. Flytta allt ur vägen och spärra av.
- Klarar han sig så långt? - Nej, men han måste.
- Vi får springa. - Som OS-löpare.
- Det är gott om tid. - Förbered laparotomin.
- Jag är inte som Peter och vargen! - Sir?
Jag lyder inte diktatorer.
Miranda Bailey, du ska bli nästa chef för kirurgen.
Grattis!
Tack.
- Katetern funkar. - Dura är oskadd. Otroligt!
- Öppnade en AT-läkare kragen? - Han som alla misstog för kirurg?
- Trodde ni det? - Ja, han tog befälet.
Snygg var han också. Nån borde smaka.
- Du, kanske? - Du borde det.
Knappast. Jag har en ny policy mot att dejta nån på jobbet.
Det låter bra.
Det blir så... De får se hela dig. Sen ses man på jobbet också.
Man vill vara proffsig, men tänker: "Jag var naken ovanpå dig nyss."
"Om ändå du var naken nu."
"Minns du när du var med mig på den absoluta botten?"
"Jag blottade min själ för dig. Låt oss prata om budgeten."
Det är en vettig policy. Tro mig.
Jag hittar inte trakealrören.
- Jag behöver fler. - Webber ska utse mig till chef.
Bra, men jag måste... Va?
- Chef? För kirurgen? - Säg det en gång till.
Hej! Här är min fru, dr Miranda Bailey, chef för kirurgen.
Chef för alla ingrepp!
- Jag måste ta de här... - Ja, spring!
Vem är chefen? Jo, jag!
Warren, intubera. Kepner och jag stoppar blödningen.
Grey, du och Pierce står redo i OP-salen.
- Okej. - Gör mig en tjänst.
- Hälsa Joan att jag älskade henne... - Nej!
- Inga meddelanden från graven. - Det är okej.
Ni har gjort mer än man kan begära.
Keith, vi är många som kämpar för att rädda dig.
- Du måste också kämpa. - Jag har sett era miner.
Det här kommer inte att gå.
- Hunt, jag behöver en minut. - Okej.
En minut, inte mer.
Visst.
- Har du pratat med Wilson än? - Nej, hon vill inte prata med mig.
- Jag kan inte... - Ska hon flytta ut? Får Amelia plats?
Om du tar ditt gamla rum så kan hon bo i Cristinas rum.
Jag sårade henne. Jag glömde att vi är systrar.
- Du är en idiot ibland. - De säger det, ja.
Okej, bryt arbetet och var tysta. Gör plats för barnet.
Okej, hjärtat.
Jag har nåt åt dig.
Hej, grabben!
Har man sett! Jag beklagar allt det här.
Jag önskar att...
Vi ses när jag kommer ut härifrån. Du och din mamma.
Vi kommer att vara tillsammans.
Jag älskar dig. Pappa älskar dig.
Okej.
Ge 200 ketamin.
- Gå inte. - Nej då, jag är här.
- Det var inte bra att ta hit honom. - Inte det?
Nu kommer jag att bli förbannad om ni inte klarar det här.
Jag också.
- Det var en fin idé. - Den var inte min, men tack.
- Jag var en idiot. - Sluta nu, det var vi båda två.
- Kan vi släppa det? - Ja, snälla.
Jag måste fråga en sak. Meredith vill flytta in. Vad säger du?
- Med barnen? - Nej, hon ska sälja dem... Ja!
Får jag ha en åsikt? Jag trodde att du bestämde allt.
- Jag frågar ju. - Ska jag säga nej till en änka?
Du sa att du har rötter här. Grattis! Nu har du hem och familj.
- Bröllopet är visst inställt. - Vad hände?
Jag vet inte, det kom som en överraskning.
- Hur är det fatt? - Bara bra.
- Det känns bekant, va? - Ja.
- Saknar du att vara i fält? - Hela tiden.
- Värdena är stabila. Vi kan börja. - Då börjar vi.
- Kompresser! - Sax.
- Den går rakt genom njurvenen. - Klämma.
- Kommer du åt? - Ja, jag har det.
Jag ser det. - Vi behöver fler kompresser.
Hunt och Kepner inleder vid bilen. Grey och Pierce väntar i salen.
Ni måste få Keith från bilen till OP-salen på mindre än tre minuter.
Tar det längre tid så dör han. Vi får bara en chans.
Hans liv är i era händer. Gör nu inga fel!
- Kom igen. - Bröstväggen är söndertrasad.
- Tar du den sista klämman? - Ja.
Du håller upp dörrarna. - Du vaktar vid hörnet.
- Vad heter du? - DeLuca.
Ställ dig här.
Nu kör vi. - Warren, håll koll på klämmorna.
- Kepner, var redo med kompresserna. - Okej.
Om han inte ligger på bordet inom fem minuter är det kört.
Jag startar uret. Var försiktiga.
Kör!
- Vad heter du? - Shaw.
Hissen rör sig inte förrän patienten ligger i den.
- Gör plats. - Kom igen.
Undan!
Försvinn! Håll vägen fri!
Nej! Nej!
- Förlåt. - Ur vägen.
Ur vägen!
- Vad i... - Ut!
- Ur vägen! - Vänta lite.
Kom igen, kom igen, kom igen!
- Vem vaktar hissen? - Varför är dörren stängd?
- Ut! - Ut! Ut!
- Vad har hänt? - Hjärtstopp i hissen.
Ett, två, tre...
- Nu räddar vi honom! - Ge blod och bikarbonat.
Undan!
- Sinusrytm. - Klarar ni er?
- Det gör vi. Gå, du. - Vi får öppna bröstet. - Skalpell.
Det kommer mycket blod, Jackson. - Kom igen, Keith!
- Lever han? - Ja. Och tjejen?
- Hon är vaken och inte förlamad. - Bra jobbat.
Har Meredith sagt att hon säljer huset? Det var nyheter för mig också.
- Vart ska du ta vägen? - Vet inte.
- Du kanske får husvagnen? - Jag borde skaffa nåt eget.
Kommer du inte att sakna att nå brödrosten från toaletten?
Jo, kanske.
- Jag håller tummarna för det här. - Gör du?
- Den här familjen. Alla tre. - Jaha. Ja.
- Vad trodde du att jag menade? - Det du sa. Det gör jag också.
Jo. Kom!
Änkan är min kompis, min bästa kompis.
Jag vill inte göra dig arg, men jag kan inte säga nej till henne.
- Så du säger nej till mig? - Nej!
Allt jag sa om att bygga ett liv och att skapa rötter här...
Jag menade ihop med dig. Jag vill ha ett hus med dig.
Kanske en hund, så småningom.
Det ska ju vara ihop med dig. Jag trodde att du förstod det.
Jag trodde inte det behövde sägas. Jag säger inte nej till dig.
Jag vill ha dig och allt det andra ihop med dig.
Okej.
- Vart ska du? - Jag... måste tänka över vad jag vill.
Värdena är stabila. Det kan gå vägen!
- Vilken historia! - Vad bråkar din mor och Richard om?
Samma sak som vanligt. Titanernas kamp.
- Va? - Båda vill bestämma.
Mamma är van vid att vara smartast och vid att alla vet om det.
Utmanar man henne blir det krig. Och Richard är likadan.
Det är ju löjligt. Och patetiskt.
Man rycker inte på axlarna och släpper allt.
Man... ger inte upp och kastar bort allt man hade.
Oj... Förlåt.
- Det är nåt annat. - Titta inte på mig.
Välkommen in i familjen.
Jag har nåt åt dig.
Det är min gamla mobil. Det finns ett intalat meddelande.
Lyssna av det i enrum.
- Vem gör... - Käften!
Det är väl nu vi ska fråga?
- Du fick väl inte röra henne? - Sa jag inte "Käften"?
Hej, Joan! Det är dr Edwards. Tryck mina händer.
- Ni lagade mig. - Tryck lite hårdare.
Jag trycker så hårt jag kan. Jag får inte luft.
- Hennes syresättning sjunker. - Shaw, ta fram blåsan.
- Hämta en akutvagn. - Ta inte loss den där!
- Hon blöder i luftstrupen. - Handskar!
- Hon förlorar sin luftväg. - Skalpell.
Sök Shepherd och Torres. - Betadine och skalpell.
Syresättningen är 93... 95.
- Vad har hänt? - Falsk aneurysm.
- Får hon kvar nån motorisk förmåga? - Jag är mer rädd för ensidig stroke.
- Tur att du märkte det. - Edwards gjorde det.
- Dr Edwards, kan läckan skapa... - Kan du aldrig vara tyst?
- Sitt ner och var tyst. - Edwards!
- De är dina ankungar. - Va?
Du har misslyckats helt i ditt nya jobb.
Du är lärare. De här AT-läkarna är dina ankungar.
- Du låter dem drunkna. - Jag vill se dem drunkna.
Det får du inte. Du måste lära dem att simma och hålla sig flytande.
De gör misstag, och det är aldrig deras fel. Det är alltid ditt fel.
Hur du undervisar dem avgör hur de behandlar patienter.
De är ditt eftermäle: lysande studenter, handplockade av kloka läkare.
De är ditt ansvar. Uppfostra dina ankungar!
Vad är det med er?
Min man är död. Ja, jag tänker ta upp det.
Du!
Du lämnade Ellis, och nu är hon död.
Adele är död.
Jag vet inte vem som är död för dig, men ni lever båda två-
- och driver varandra till vansinne. Ni skriker och bråkar.
Ni borde vara glada över att kunna göra det.
Jag skulle ge vad som helst för att kunna göra det.
Inget av det är ett skäl att inte vara med den man älskar.
Särskilt när man aldrig får tillräckligt mycket tid ihop.
Det vet ni båda två. Vad som än hindrar er relation, snälla, red ut det.
Red ut det!
Otroligt att han kan överleva! Du borde vara stolt.
- Det var rätt hårdkokt, va? - Ja. Och du gillade det.
Och jag vet inte varför du är upprörd.
Jag måste säga nåt och jag vet inte hur.
- Jag vill inte säga det. - Du vill åka tillbaka.
Nästa grupp åker till Jordanien snart, och du...
Du vill åka med.
Det jag kände i dag... Så är varje dag där borta.
Jag trodde att det var återanpassning eller ett adrenalinberoende...
...men det känns som... Jag vet inte.
Det känns som ett kall.
Du kanske ska åka.
Menar du det?
När Samuel dog så släcktes en glöd i dig.
Jag saknar den. Jag saknar den så mycket.
Det du hittade där borta väckte liv i glöden igen.
Tack!
Vänta! Vänta.
April, jag älskar dig så mycket.
Men jag kan nog inte vara här när du kommer tillbaka. Förstår du?
Va? Va?
Varför det? Det handlar bara om några månader.
Nej. Du vet inte hur jag har haft det det senaste året.
- Hur det senaste året var för mig. - Jag vet det. Det var tungt, jag vet.
Vad menar du med det? Du har aldrig frågat.
Inte en enda gång. Hur var det med mig?
- Du frågade inte ens. - Förlåt. Herregud, förlåt.
- Men vi pratade... - Du fick din livsförändrande resa.
Jag stannade hemma och höll tyst, för att du skulle få sörja.
- Om du behöver sörja... - Jag hade behövt det.
Jag hade behövt sörja ihop med dig.
Det är vad ett äktenskap innebär för mig.
Så...
Du menar alltså att om jag åker så är det slut?
Bestämmer du det, bara?
Tryck mina händer.
Bra.
- Mår mitt barn bra? - Han mår utmärkt.
Och Keith? Är han...
- Här är jag. - Är du här?
Jag är här. Jag tittar på dig.
Jag såg vårt barn. Han är så vacker.
Han ser ut precis som jag.
Få mig inte att skratta. Det gör ont!
Men forskningsbudgeten godkänns av enhetschefen, inte ett råd.
- Jag får bedöma ST-läkarkandidaterna. - Aldrig.
Du fick ju alla hjärtans dag! Då måste jag få bedöma ST-läkarna.
Okej, men bara ge rekommendationer. Jag fattar besluten.
Det är rimligt. Nästa fråga.
Miranda Bailey är nästa chef för kirurgen.
Miranda Bailey ställs mot en extern kandidat som jag väljer.
Sen får styrelsen rösta.
Det... låter rimligt.
Bra. Nästa fråga.
Inget arbetsrelaterat i hemmet.
- Vi lämnar jobbet på sjukhuset. - Det är inte realistiskt.
- Vi behöver tid att... - Sovrummet.
Inget arbetsrelaterat i sovrummet.
Nästa fråga.
- Jag erbjuder en fristad. - Vad betyder det?
Du behöver kunna koppla av och slippa vara bestämd-
- och prestera på den nivå som världen väntar sig av dig.
Du behöver en plats där du kan rämna.
Jag ska vara den platsen...
...om du skulle behöva den.
För alltid.
- Richard, tar du Catherine till maka? - Ja.
- Catherine? - Ja, för alltid.
I kraft av mitt ämbete förklarar jag er härmed gifta.
- Skål för Plastiktruppen! - Koppla av.
- Var är Kepner? - Jag vet inte.
- Hej. - Var har du varit?
Kom. Jag vill visa en sak.
- Grattis, chefen. - Tack.
Apropå chef... Jag har pratat med Catherine.
Det kommer att finnas...
- Jag vill inte säga det. - Ni skojar!
- Du ställs mot en enda kandidat. - Sir, jag förstår.
- Det är inte rättvist. - Det är det enda...
Mot den andra kandidaten. Jag ska krossa henne eller honom.
Det kommer att göra ont och vara pinsamt att förlora så stort.
Jag är perfekt för jobbet, sir.
Jag förtjänar jobbet. Ingen här inne skulle...
- ...säga emot. - Jag är redo för jobbet. Det är mitt.
Du har rätt.
Ursäkta, vännen, men dr Webber måste dansa.
Jag älskar dig.
Vad gör vi här?
- Det är en råvind. - Rå, ja...
- Sluta! Du förstör det. - Det är redan gjort.
Sluta! Jag har inte råd med mer.
Jag tog allt jag har. Alla mina besparingar.
Det räckte nästan för att täcka kostnaden.
- Vänta. Ska du köpa det här? - Vi ska köpa det.
Om du vill vara med... Jag har lagt ett bud.
Sälj tillbaka huset till Meredith. Det här är vad jag vill ha:
Vårt alldeles eget ställe.
Jag såg det här och tänkte att vi kan göra vad som helst här.
Vi kan göra vad vi vill.
Jag älskar dig och jag älskar att bo ihop med dig-
-men vi borde ha ett eget ställe.
Bara du och jag.
Om du... också vill ha det?
- Du har aldrig sagt det förr. - Vad?
"Jag älskar dig."
Jag trodde inte det behövdes.
Patienten kom in med värkar och fraktur i C5-6.
Efter operation fick hon en falsk aneurysm, som lagades.
Patienten förväntas återhämta sig helt.
- Frågor? - Hade återhämtningen...
Jag vet. Jag vet.
Oj, förlåt!
Allt väl?
Jag ska lyssna av ett meddelande...
...men jag tycks inte riktigt våga.
Hej, det är jag! Jag är på färjan.
Jag ville bara säga att jag önskar att du var här.
Det är klassiskt Seattle-väder. Vattnet är så blått.
Det kan vara mitt livs mest perfekta färjetur.
Vi ska göra så här oftare framöver, du, jag och familjen.
Bara åka färja, hela dagen om vi vill.
Jag älskar dig, Meredith. Jag är inte ens på flygplatsen än-
- men jag ville bara säga att jag älskar dig.
Jag älskar vår familj. Vi ska fortsätta så här.
Vi ses när jag kommer hem. Jag älskar dig.
Allt väl?
Ja då.
Ja.
Det är bara bra.
- Vad är det? Säg inte "inget"! - Inget.
Har nån dött?
Mina föräldrar ska skilja sig. Min mamma berättade det i dag.
Hon har varit otrogen med den som servar deras bilar-
-i elva år.
Han har servat både bilarna och min mamma.
Min pappa fick veta det för länge sen och blev förbannad-
- men han härdade ut för min skull. Jag bodde kvar och var alltid där.
De höll ihop för barnets skull, fast barnet är en vuxen kvinna.
De ville bevara min lyckliga, idylliska...
...patetiska, förljugna barndom!
Varför sa du inget?
Din man har dött. Jag gråter som en sjuåring över mamma och pappa.
Min uppväxt var inte som din. Jag har aldrig förlorat nån-
- inte ens en katt. Mina far- och morföräldrar lever.
Det har aldrig funnits nåt mörker i mitt liv.
Jag kan inte prata med dig om sånt.
Du borde alltid göra det. Jag lär alltid ha upplevt nåt värre-
- så jag kan berätta hur du kommer att överleva.
Du borde alltid prata med mig.
- Vad gråter du över? - Vad gråter du över?
Derek hade gillat det här. Hans familj var stor och högljudd.
Jag vill minnas huset så här.
Han ville fylla det med oväsen och människor.
Man kan bygga ett hus hur starkt som helst.
Okej. Vi måste dansa av oss.
- Vad betyder det? - Kom.
Men ett hem är mycket skörare.
Ett hem består av personerna som man fyller det med.
Folk kan vara trasiga, men alla kirurger vet en sak:
Det som är trasigt kan lappas ihop.
Det som är skadat kan läka.
Hur mörkt det än blir kommer solen att gå upp igen.